![Narcosatanicos - Narcosatanicos](https://www.heavymetal.dk/sites/default/files/styles/review/public/nacro_0.jpg?itok=uZfufkxh)
Intens svamperock udenfor tid og rum
Et du til støjrock? eller punk? hvad med stoner - og blackmetal? kan du godt lide fusionsjazz eller trippet syrerock?.. er du måske bare virkelig skæv lige nu? - SÅ er chancerne gode for at du vil synes om denne her plade. Debutudgivelsen fra århusianske Narcosatanicos ligger nemlig et sted inde mellem alle disse genre, i et univers af larmende kaos og fremaddrivende psykedelia.
Kontrolleret lydkaos
Narcosatanicos er et tæt instrumenteret band, der udover bas og trommer også huser en saxofonist, og tre guitarister. Vokaler er der også tre af, men det er ikke ligefrem pæne melodier og drømmende effekter der præger bandets lyd. Alle medlemmer har ét job - nemlig at larme - og numrene opbygges af lag på lag med distortionguitarer og delayeffekter. Det eneste vedholdende og forudsigelige ved århusianernes musik, er de fremaddrivende trommebeats der bærer sangene, og på en eller anden måde holder en kontrol i det store lydkaos.
Åbningsnummeret, "Salt", er et af de bedste på albummet; vokalen er her ret interessant med sin meget monotome lyd, og en effekt der lyder en lille smule som når man blæser i en Didgeridoo. Nummeret holder sig til et riff gennem hele sangen, men ændrer på dynamikken undervejs og tilføjer flere og flere lag, så det ikke bliver kedeligt at høre på - det fungerer rigtig fint, og etablerer hurtigt bandets sound. Andet nummer har et navn der passer godt til musikken.. "Nausea" er nemlig så djævelsk beskidt et track, at det er til at blive helt rundtosset af! Som nævnt er det trommeslageren der ligesom bærer sangene og agerer rygsøjle, og det fungerer super godt med et stoneragtigt beat som på "Nausea", og skaber en virkelig fed energi. Det samme gælder Narcosatanicos' coverversion af Suicide-nummeret "Ghost Rider".. "Halluzinationsrausch" er sidste nummer på pladen, og det aller længste! Det starter med en langsomt dronende stemning, men udvikler sig senere til bandets karateristiske kaos. På dette sidste nummer er det dog som om at otte minutters længde bliver lidt for meget af det gode, og det bliver for langtrukkent og ensformigt at høre på.
Fra helvedes dyb til de fjerneste galakser
Som et kraftigt DMT-trip, tager Narcosatanicos én med på en rejse helt fra helvedes dybe kamrer til universets fjerneste galakser. Det er alternativ rock med stort A, og falder helt sikkert ikke noget for enhver, men interessant må man sige at musikken er! Brugen af sax fungerer skide godt i konteksten og bandet formår at skabe masser af kaos, men uden at det bliver rodet og ukontrolleret. Helt klart en fed udgivelse - jeg glæder mig personligt til at se hvad det her band finder på i næste omgang!