![Final Strike - Finding Pieces](https://www.heavymetal.dk/sites/default/files/styles/review/public/final_strike_-_finding_pieces_-_digital_cover_3000x3000.png?itok=pQpPU1LD)
Forever young
Christian Eriksson, der er kendt som tidligere sanger for det svenske powermetal-band Twilight Force, har nu udgivet debutpladen Finding Pieces med sit nye band, Final Strike.
I pressemeddelelsen understreger Eriksson, at bandets intention var at skabe en plade, som de selv ville have elsket at lytte til som 17-årige.
Power metal made in Sweden
Allerede fra første tone opstår der en genkendelsens glæde hos enhver fan af svensk powermetal, for pladens første track, “Archers”, sprudler af buldrende trommer, en iørefaldende melodi og en gennemtrængende vokal a la Joacim Cans, som får undertegnede til straks at føle sig hjemme. Og de indlejrede kor gør nummeret meget lyttevenligt og mindeværdigt. Men ville det være et rigtigt Christian Eriksson-album uden klokkespil og julemelodier på speed, som vi kender det fra Twilight Force? Nej, selvfølgelig ikke! Hvis man dog kan lide den slags, kan man glæde sig over, at der på titelsangen “Finding Pieces” er blevet skruet ordentligt op for klokkespillet, og synthesizeren bare drøner af sted på denne opløftende hymne.
Nogle af sangene byder på et lidt mørkere lydlandskab end det, man ellers er vant til i powermetal-genren. Jeg må ærligt sige, at det er meget forfriskende at lytte til en sang som for eksempel “Oblivion”, der med sine mandskor og ildevarslende kirkeorgelpassager kommer tæt på en moderniseret udgave af Johann Sebastian Bachs ungdomsværk “Toccata og Fuga d-mol BWV 565”. I kombination med de klassiske powermetal-elementer som keyboards og guitarlir fungerer det bare virkelig godt. På den ene side er det dejligt med noget variation, men på den anden side giver det pladen et noget inkohærent udtryk. Da sangene ikke kredser omkring det samme tema, gælder dette også for tekstsiden.
Just Like Moses
Finding Pieces er nok en plade, der vil dele vandene, for på den ene side er der tale om solidt håndværk, hvor alle instrumenter får fuld skrue, og Erikssons stemme er 100 procent powermetal. På den anden side kan albummet måske klandres for at være for mainstream og anonymt. Men samlet set er der tale om et meget vellykket udspil med få fejl, som helt bestemt vil kunne begejstre fans af den svenske gren af genren.